Ville man kjenne naboene sine før, flyttet man til forstedene.
Ville man bli narkoman, flyttet man til New York.
Nå er alt snudd på hodet. Junkiene bor i forstedene, -
- og nabohuset er en jævla kickball-bane.
Det var kunst mot pengene, og pengene vant.
De unge tror at kunst bare fins i gallerier, -
- og at romantikk handler om å erklære sin kjærlighet i regnet -
- som på film, men det er mer rotete.
Det er alltid noe rot.
Det er trygt her nå, men storbyens forfall fins stadig.
Den er bare flyttet til middagene på Upper West Side.
De beste mangler overbevisning, og de verste er fulle av lidenskap.
Yeats sa det, men Lou Reed siterte ham på The Bottom Line.
Lou Reed er borte, og det er The Bottom Line også.
Det er det nok et spinningsenter. Byen har ikke mye sjel igjen.
Alle later som om det er greit, men det er ikke sant.
Noe mangler, og alle merker det.
Inklusive Thomas Webb.
Han trodde han visste svaret, og hun het Mimi.
1976. Byen var skitten, belastet og fallitt.
- Den var det kreative sentrum. - New York har mistet sin sjel.
For tiden er Philadelphia det mest pulserende området.
Det liker jeg. Hvor har du det fra?
- Jeg fant det på selv. - Det er bra.
Blir du med i kveld?
Nei. Jeg følte meg usynlig på din mors siste middagsselskap.
- Men vi var usynlige sammen. - Ikke gå hvis du ikke har lyst.
Mor er ustabil. Middagsselskaper er hennes medisin.
Hva med hennes beroligende midler? Og nikotinen og rødvinen?
Det er ordkløveri.
Jeg må fortelle deg noe.
Jeg...
...skal kanskje til Zagreb.
- Hvor da? - Zagreb. Det ligger i Kroatia.
Helmut Graph har et kurs der, og jeg kan overføre studiepoengene mine.
Det er...
Det er... forferdelig.
- Hvorfor er det forferdelig? - Du er det eneste jeg er sikker på.
Thomas, hva tror du skjer mellom oss?
Jeg tror den 8. august var ekte.
Det var fantastisk, men det var bare én natt.
Nick spilte i L.A. Jeg var sårbar.
Vi var begge to på ecstasy. Jeg trodde jeg var en sjørøver.
Og det var bare én natt.
- Jeg er vill etter deg. - Og jeg er vill etter deg, men...
- Ikke si at vi er venner. - Hvorfor er det så fælt?
Fordi pene jenter liker å kalle de dumpa for venner.
Du verden.
I Mimis øyne var Thomas som det nye New York.
Ingen fare eller forløsning.
Det gjorde ham oppdragende og for kjedelig å forelske seg i.
Mimi syntes Thomas manglet mystikk, og Thomas var enig.
Men det skulle forandre seg.
- Er det noe som er verdt å åpne? - Bare regninger og reklame.
W.F.
W.F. Gerald. Jeg har akkurat flyttet inn i 2B.
- Thomas Webb. - Hvorfor er du så bekymret, Thomas?
- Hva sa du? - Jeg kjenner pressets farge.
Den er mye klarere enn problemer på jobben og mer avdempet enn sykdom.
- Unnskyld at jeg er frekk. - Nei, jeg...
Jeg har en dårlig dag.
Hva heter hun?
Hun heter Mimi.
Mimi. Det kommer av Wilhelmina, "den besluttsomme beskytter".
Der kan man se.
Hva liker du med Mimi?
Er du psykiater? Du spør som en psykiater.
Kanskje jeg kan hjelpe deg med å få Mimi til å ligge med deg.
Hvordan vet du at hun ikke allerede har gjort det?
Det var hyggelig å møte deg.
Hva med å la en ny nabo hjelpe deg?
Hva liker du med Mimi?
Jeg bor i 2B!
- Hvor traff du henne? - I bokhandelen The Pale Fire.
- Den er oppkalt etter... - John Shades dikt på 999 linjer.
- Nabokov. - Akkurat.
De selger sjeldne, gamle bøker, som jeg leser, og Mimi jobber der.
Hun ga meg de beste anbefalingene.
Hun studerer på forfatterlinja på NYU. Hun leser ei bok i uka.
Hun polerer hjernen sin.
- Er hun pen? - Utrolig pen.
Som om hun kommer direkte fra Gud. Hun er ikke andre generasjon.
- Det gir mening. - Vi forstår hverandre.
Problemet var...
...er, at hun har kjæreste.
Nick, og han er med i bandet Fahrenheit 185.
Den nøyaktige temperatur man koker heroin ved.
Ordentlig.
La oss se hva vi har.
Ja.
Nick dro på turné, og Mimi og jeg var mer sammen.
Vi endte med å tilbringe en magisk natt sammen.
Den 8. august.
Og så skjedde det... ingenting.
Det ble platonisk.
- Hvor gammel er Mimi? - Hun har akkurat fylt 22.
Hun er ung.
I den alderen er forsvarsmekanismene veldig sterke.
Tross sin fasade, styres hun av frykt.
Akkurat som mange av oss på det tidspunktet.
Du er nødt til å gjøre henne mer redd for noe annet -
- enn å være sammen med deg.
Som?
Ikke å være sammen med deg.
Men hvordan skal jeg gjøre det?
La livet overta.
Finn et bra øyeblikk og slå til.
Er det ditt vise, nabovennlige råd?
Kan jeg få igjen pengene mine?
- Er det Thomas eller Tom? - Thomas.
- Ikke Tommy? - Nei, aldri.
Du har ikke nok tro på livet. Menneskehetens uforutsigbare kraft.
Mitt liv er ikke uforutsigbar. Mitt liv er kjedelig.
Det er like tilfeldig som det er tilsiktet.
Like morsomt som det er tragisk.
Livet ditt er ikke noe unntak. Jeg må pisse.
Middager var Judiths trøsteklut og fikk henne til å glemme seg selv.
Alle atspredelsene. Bordplanen, sladderen, maten.
Alt som kunne holde frykten unna.
Motgiften til barndommens middager. Tausheten og de fordrukne utbrudd.
Kunstnere kom til New York, og hun tok dem til seg -
- i illusjonen om en åpen, lykkelig familie.
Savner du å bli overfalt mens du lufter hunden?
Nei, men jeg savner delikatessen på 2nd Avenue og Lennox Lounge.
Vet dere hva som ligger der nå? Urban Outfitters og Starbucks.
Det ligger en John Varvatos der CBGB lå.
- New York har mistet sin sjel. - Hva sa du, Thomas?
Jeg ga bare David rett i at New York har mistet sin sjel.
Etter tre måneder i Peru har han bestem seg for å hate sin fødeby.
For tiden er Philadelphia New Yorks mest pulserende område.
Det var morsomt.
Ethan, jeg hører at Nick Bilton skal skrive biografien om Evan Douriff.
Kenta utgir biografier om folk under 40 mens de er berømte.
Selvhjelp, politiske svada. Ingen leser skjønnlitteratur.
Og du var engang forfatter. Så kynisk du er, Ethan Webb.
Hvis jeg var forfatter, satt vi i en toroms i Bushwick.
- Det er dyrt i Bushwick nå. - Jeg mener det.
De fleste forfattere tjener ikke nok til å forsørge seg selv.
Om Thomas ønsket å bli forfatter, ville jeg snakket ham fra det.
- Du underviser fremdeles, hva? - Ja, for å tjene litt ekstra.
- Han kunne bli spansklærer. - Det vet jeg nå ikke.
Hvis han studerte et år til på college, men han nekter.
Han bor på Lower East Side uten mål. Han mangler bare å røyke opium.
Hva med å lage en app?
En mann har flyttet inn overfor meg. Jeg vet ikke hvem han er, -
- men han virker kjent. Han er min nye venn.
- Han spurte om deg. - Kjenner han meg?
Hva gjør faren min her?
- Hvem er han sammen med? - Jeg vet ikke.
Hun er pen.
Vet du hvordan det vil påvirke moren min?
Det betyr ikke at faren din elsker deg mindre.
Unnskyld, det var dumt. Jeg elsker å komme med floskler.
Jeg vet godt at han ikke bryr seg om meg.
- Det handler om moren min. - Men det er deres problem.
- Du har dine egne problemer. - Som hva?
Nei, ikke svar på det.
Thomas. Se på meg.
Dine foreldres verden ligner ikke på vår.
Kanskje det er deres generasjon eller...
...øya her.
Men du er søt.
Og du er ekte.
ikke gjør det.
Du er ung, og dine forsvarsmekanismer er sterke, -
- men jeg tror at du vil dette.
- Jeg tror du er forvirret nå. - Nei, jeg er sint akkurat nå.
Jeg er sint.
Så du hvor pen hun var? Ei sånn dame kunne jeg aldri få.
Men faren min med sitt forlag og kjekke utseende og jævla hår.
Bekrefter din fars affære din egen utilstrekkelighet?
Nei, Mimi.
Det har jeg deg til.
Du ringte og ville spise lunsj. Du vil aldri spise lunsj.
Jeg tenkte at du kanskje hadde fått orden på livet.
Jeg har ikke fått orden på livet. Jeg ville snakke om...
Takk for billettene. Judith nøt forestillingen.
- Det var alle tiders. - Hils Judith.
Du skal flytte fra Lower East Side.
Hvorfor vil du bo lengst mulig unna oss på Manhattan?
Jeg tror det er bevisst.
Det er nesten... sårende.
Jeg ber deg ikke om det for min skyld, men for din mors skyld.
Hun vil ha deg nærmere seg.
- Hvordan har mamma det? - Bedre.
Går jeg ut fra. Jeg får henne ikke til å slutte å røyke.
Hun er skrøpelig. Selv den minste ting kan forårsake en ny episode.
Jeg kan betale differansen i husleia.
Vil du tenke på det? Jeg har gjort en avtale med en karriereveileder.
- Du får beskjed i en e-mail. - Jeg vet at du...
Hva vet du, Thomas?
- At du bare prøver å hjelpe. - Ikke skuff henne.
Jeg måtte bruke en tjeneste for å få avtalen. Hun har venteliste.
- Vil du konfrontere faren din? - Nei, han er vanskelig å snakke med.
- Hvorfor? - Jeg tror ikke han liker meg.
Hva...
Hva feiler det moren din, egentlig?
Jeg vet ikke. Hun er deprimert og manisk. Hun er manisk depressiv.
Hun er skilsmissebarn, -
- så når noe truer vår perfekte familie, blir hun helt sprø.
Jeg kan ikke fortelle henne det. Hun ville bli knust.
- Hvorfor kjøper du ingen møbler? - Jeg bor i Brooklyn.
- Har du to leiligheter? - Jeg er rik. Jeg er en hertug.
Kanskje han har vært trofast i alle år.
Kanskje hun la an på ham. Hun er uimotståelig...
- Stopp. Hva vil du? - At far gjør det slutt med henne.
Nei, nei, nei. Av livet.
Av livet ditt.
Vil du ha mer penger eller mer respekt?
Hva ønsker du?
Tenk nøye over det.
- Jeg vil bli bedre. - Bedre?
Enn hva?
Enn dem.
På 80-tallet var Ethan beruset av det litterære New York.
Men da han innså at han ikke kunne skape en fiktiv familie, -
- tenkte han at han kunne skape en ekte.
Thomas elsket å skrive som barn. Ethan ignorerte det -
- for å unngå et liv med avslag og utsettelser, -
- og Thomas lærte å holde historiene sine for seg selv.
Judiths nære forhold til sin sønn gjorde at Ethan følte seg fremmed.
Han søkte tilflukt i arbeidet til forlagsbransjen gikk tilbake.
Og så kom Johanna.
Privatdetektiver blir betalt bare for å vente.
For å gjøre det vi gjør nå. Hva er så vanskelig med overvåkning?
- Jeg må til timen. - Vent, han kommer snart.
Jeg må se om han skal møte henne igjen.
Kan du ikke vente?
Ok.
Du verden, der er hun. Den andre kvinnen.
- Jeg ringer senere. - Venter vi på faren din?
Jeg ringer senere.
Hva nøyaktig vil du oppnå?
Jeg vil møte henne og be henne slutte å treffe faren min.
- Hun kan ta livet av moren min. - Så gjør det.
Jeg har ikke tatt motet til meg ennå.
- Så du forfølger henne. - Jeg burde ikke gjøre dette.
Jeg burde ligge på en strand...
...med Mimi...
...naken...
...i Kroatia.
- Vi burde være sammen. - "Burde" er et farlig ord.
Jeg mener det. Jeg er her bare på grunn av min mor.
- Den kjøper jeg ikke. - Hva kjøper du ikke?
At det bare handler om din mors helse.
- Du ønsker noe mer. - Hva?
Noe provoserende.
- Unnskyld? - Ja?
- Du vet ikke hvem jeg er. - Jo, det gjør jeg.
- Gjør du? - Du er han som følger etter meg.
- Det har jeg god grunn til. - Du er også Ethans sønn.
Han har bilde av deg på skrivebordet sitt.
Er du sulten, Thomas?
Det må være vanskelig å følge etter folk her i byen.
- Det er lett å være anonym her. - Hvorfor sa du ikke noe?
- Hvorfor sa ikke du noe? - Jeg visste ikke hva jeg ville.
- Vet du det nå? - Ja.
Er det noe bra?
Johanna. Jeg heter Johanna.
- Hvor lenge har du knullet min far? - Må du være vulgær på den måten?
Hvilken måte foretrekker du?
- I litt over et år. - Hvorfor? Han er gift.
- Ja, han er gift. - Jobber dere sammen?
Noen ganger. Jeg er frilansredaktør og jobber for alle forlagene.
Elsker du ham?
- Kan du definere å elske? - Vil du gifte deg med ham?
Er det planen? Å stjele ham fra min mor?
Hvordan vet du at din mor ikke gir ham til meg?
- Hva skal det bety? - Folk gjør ting uten å vite det.
Kanskje moren din gir meg Ethan uten å forstå det.
Du gjør noe akkurat nå uten å vite det.
- Hva gjør jeg? - Du vil elske med meg.
Vil jeg elske med deg?
Du vet det bare ikke.
Andy Warhol var en nær venn og ga oss det verket som en gave.
- Nå vil komiteen ta det fra oss. - Det spiller ingen rolle, mamma.
De dustene i Chelsea vil stjele min fortid og slette mine minner.
Vi finner nok bildet.
For et rot.
Jeg trenger en sigarett.
Men din far har bestemt at jeg ikke får røyke i huset.
Jeg blir her og leter videre.
Jeg vil gjerne røyke og snakke med deg samtidig.
- Det gjør sigaretten bedre. - Ok.
Det er bare en evig syklus av forventninger og skuffelser.
Den lengste avstanden i verden er mellom hvordan det er, -
- og hvordan man trodde det ville bli.
- Ikke glem det. - Det skal jeg ikke.
Du er mitt lys, Thomas.
Vet du det? Jeg vet ikke hva jeg skulle gjort uten deg.
- Klonopin gjør meg følelsesladet. - Du er ok.
- Du skal slutte å treffe far. - Hei, Thomas.
Du er en vakker kvinne. Du kan få hvem du vil.
- Kan jeg få deg? - Hva?
Du sa at jeg kan få hvem jeg vil, så jeg spør om jeg kan få deg?
Hvilket fører til et annet spørsmål. Er du en mann?
- Min mor er skrøpelig. - Hvorfor er din mor mitt ansvar?
- Fordi du knuller min far. - En ekte mann er ikke grov.
Jeg prøver ikke å være en mann. Jeg prøver å redde min mor.
Du kommer nærmere.
Johanna ble ikke oppdratt av forfattere, men bankfolk.
Men oppspinn var begges fellesspråk.
Da Ethan snakket om å forlate kona, regnet hun med at det var snakk.
Men til hennes overraskelse brakte det henne ut av likevekt.
I stedet for å være smigret, følte hun seg plutselig krevende.
Thomas' oppmerksomhet var perfekt til å styrke hennes selvtillit.
Synene av Johanna.
Jeg har aldri møtt noen som henne. Hun sa at jeg ville elske med henne.
Ville du det?
Nei, jeg ville at hun skulle slutte å treffe min far.
Er det ikke en sak mellom deg og din far? Hvorfor kontaktet du henne?
Hun står utenfor i et familieanliggende. Spis det.
Det smaker godt.
- Hva var det? - Det vil du ikke vite.
Mener du at jeg liker å ha med henne å gjøre?
- Akkurat. - Og jeg vil elske med henne?
- Vil du elske med henne? - Nei.
Hva slags sykt spørsmål er det?
Hvorfor er det sykt? Hun er en vakker kvinne.
- Hun heter Johanna. - Hun ligger med faren min.
- Vil du gjerne elske med Johanna? - Ha litt tiltro til meg.
- Denne samtale er helt håpløs. - Slutt å drukne i moral.
Vil du knulle Johanna?
- Ja, det vil jeg. - Og du sa livet ditt var kjedelig.
- Jeg hadde ikke klart det uten deg. - Tre gifte menn har antastet meg.
- Bra faren min ikke er her. - Det er ikke morsomt.
- Nå kommer brudgommen. - Det er faen meg min ninja.
- Gratulerer. Det er Mimi. - Gratulerer.
Jeg har begynt å løpe 14 km hver dag i Riverside Park.
- Jeg ser moren din ofte. - Moren min?
Hun sitter alltid på den samme benken og leser.
Der er Irwin. Irwin! Dere må møte Irwin Sanders. Han kjøper Knicks.
- Hvordan føles det å være gift? - Sexlivet er allerede kjedelig.
Jeg bare tuller. Litt. Jeg jobber hos Condé Nast igjen.
- Hva sier du til et intervju? - Kanskje.
- Howard, min venninne Johanna. - Gratulerer.
- Det er Thomas. - Johanna.
- Mimi. - Hei.
Du ser veldig åpenlyst.
Jeg dater ikke Irwin.
Det angår ikke deg, -
- men ikke desto mindre er han en veldig god venn.
- Hvor er kjæresten din? - Hun er ikke kjæresten min.
- Hun er bare en venn. - Hun bør ikke behandle deg sånn.
Han er 30 år eldre enn deg og milliardær. Jeg er ikke dum.
Du er temmelig dum, og aner ikke hvordan verden funker.
Han er ikke milliardær, for Nancy fikk halvparten.
- Det betyr ikke noe. - Nei.
- Du er fin. - Hva?
Du er kjekk i dress.
Og jeg syns ikke du er dum. Bare...
...forvirret og ung.
Irwin leter sikkert etter deg. Han har vel betalt for hele kvelden.
Faen ta deg.
- Kommer du med horehentydninger? - Det beklager jeg.
Irwin er homo. Han liker menn.
Han elsker Billy Arnaldi, -
- som er kunsthandler og en av mine beste venner.
Irwin vil ikke komme ut, så jeg ledsager ham på fester.
Jeg er ikke en luksushore. Jeg er hans cover.
Du aner ikke hvordan verden funker. Du er et uskyldig barn.
- Jeg vet noen ting. - Som hva da?
Hvordan det skjedde. Med deg og faren min.
Gjør du det?
Greit, herr privatdetektiv. Det vil jeg gjerne høre.
Du la merke til at han kommer tidlig.
Veldig tidlig. Klokka sju om morgenen.
Så begynte du også å komme dit for å sirkle ham inn.
Du sa at det skyldtes mareritt som vekker deg før daggry.
Du setter på musikk.
Brahms og Biggie Smalls, for du angriper alle sanser.
Du brukte rikelig av din signaturduft med masse vanilje.
Du klaget over en kjæreste og gjorde ham forvirret.
Og da dere hadde sex, kom det som en overraskelse på dere begge.
Han fulgte deg hjem etter en middag. Du er ellers slett ikke sånn.
"Det er noe som skjedde oss." Men kan det være kjærlighet?
Ingen vil innrømme det så fort, og folk blir såret.
"Vi har gjort noe fælt, Ethan." Det må være ekte.
Alt var beregnet fra den første løgnen om dine mareritt.
For jeg er ganske sikker på at du sover som en stein.
Du er flink til å fortelle histo...
- Hvor har du vært? - På toalettet. Jeg drakk for mye.
Jeg avbryter bare, for jeg må hjem.
- Jeg er onkel Buster. - Kom så stikke vi.
- De har ikke skåret kaka ennå. - Drit i kaka. Kom.
- Walter er ikke her. - Du lukter vanilje.
Han sitter i fengsel. Det er ingen hemmelighet.
Han sitter i fengsel for å gjøre det rette.
Fordi han trodde på forfatningens poesi.
Jeg har bare noen betraktninger.
Dramaet. Dramatikken i den ekteskapelige romansen.
Å bli sammen.
Som spåkona sa, -
- så er diktene som står skrevet i livslinjen ikke garanterte.
De blir knust. I morgen starter en ny poesi.
En ny romanse som vil eksplodere fra tid til annen.
Ektefolkenes poesi, som minner om Nordlyset.
Spredt som himmelens stjerner, og så begynner livets drama.
Kapittel etter kapittel.
Historier, bøker.
Omveltninger, som jeg vet vil komme.
Jeg har sett mange og gjennomlevd dem.
De opptrer når man minst venter det, så vær klar.
Casey forstår Howard. Howard kjenner Casey.
Nei. Ikke ennå.
Det er alltid noe gåtefullt. Dere vet begge at det ikke er perfekt.
Opphisselse, tillit og kamp, -
- og de ukjente hemmeligheter som holder oss sammen.
Kampens lim.
Jeg hever mitt glass.
Det skrøpelige glass som vi trampet på og knuste -
- og for evig vil samle igjen.
Akkurat som de puslespill vi la som barn.
Vi lærte å være tålmodige og lete etter brikken som passer.
Så mange puslespill.
Så mange bøker i dette rommet.
Og jeg snakker for mye. Nå skal vi danse.
Jeg skal møte en karriereveileder. Min far har gjort avtalen.
- Journalist? Du drev skoleavisen. - Det interesserer meg ikke lenger.
- Du vant en reklamepris på college. - Hvordan vet du alt det?
Jeg vet alt om deg.
Du satt i årboksutvalget, var formann for diskusjonsklubben, -
- grafiker for skoleavisen, den andre beste på tennislaget.
Veldig imponerende, Thomas.
Alle dine priser står på din fars skrivebord. Forferdelig.
Så pinlig. Drit i karriereveilederen.
Her er noe du ikke vet. Som ingen vet.
Ok.
Jeg ville gjerne skrive.
Jeg skrev mye som barn.
Masse brev til hunden min og postbudet og dyrlegen.
Til slutt skrev jeg en samling essays, -
- som het "Mary Jane mot alt", som jeg var utrolig stolt av.
Og så viste jeg dem til faren min.
- Hva sa Ethan? - At det var brukbart.
- Den sved. - Brukbart.
Det var akkurat det ordet han brukte. Ikke noe spesielt, men brukbart.
- Han virket sint. - Jeg vil lese dem.
Det kan du ikke, for jeg kastet dem.
Så trist.
Så trist og ensomt.
- Det er bra. - Syns du virkelig?
- Ja. Hva var det din far sa? - Brukbart.
Jeg er uenig. Jeg syns du har talent.
Men din far er forlegger, og jeg er bare en rar nabo, -
- så du tror på "brukbart", hva?
Johanna ville gjerne lese dem, men jeg vet ikke...
Synene av Johanna.
Jeg tenker på henne...
...hele tiden.
Kanskje det er kjærlighet.
Kjærligheten er vanskelig å bli klok på.
Folk tror de er forelsket, og så er det noe helt annet.
Forblindelse, forsoning med barndommens urett, selskap.
- Har du vært forelsket? - Ja, én gang.
Hvem var hun?
Hun var en kvinne jeg kjente.
Hun var tatt av en annen, en nær venn.
Vi hadde en dyp forbindelse, men hun var hans jente. Det var noe rot.
- Hva gjorde du da? - Jeg forlot åstedet.
- Stakk du av? - Den gang kalte jeg det et eventyr.
Men i etterpåklokskapens lys ble det forvandlet til noe annet.
Jeg stakk av. Jeg beholder dette, og forlater deg med dunkende hjerte.
- Med dunkende lem? - Dunkende hjerte.
Kanskje jeg vil føle meg skyldig senere, men gjør ikke det nå.
- Det er ikke endelig avgjort. - Gratulerer, Thomas.
Din verden holder på å bli kontekstuell.
Hvem faen er du?
Hei, pappa.
- Hva er det? - Sett deg.
Er alt i orden? Er mamma bra?
Sett deg, Thomas.
Er det noe du vil fortelle meg?
Nei, ikke noe.
Noe jeg burde vite?
Nei.
Thomas...
Du sviktet karriereveilederen.
Det var så vanskelig å få en avtale, og så dukket du ikke opp.
Å ja. Jeg...
- Jeg skulle ringt. Beklager. - Jeg beklager også.
Du kan begynne å jobbe her. Du liker å lese.
Jeg har vært i tvil om å ansette deg her, men drit i det.
- Du kan starte under redaktørene. - Nei takk.
- Hva er galt med forlagsbransjen? - Ikke noe.
Det er bare...
...brukbart.
W.F.?
Jeg ville bare ha mine essays tilbake.
"Den eneste levende gutt i New York" av Julian Stellars
- Thomas. - Jeg var inne i leiligheten din.
Du er Julian Stellars.
- Pseudonymet mitt. - Du har utgitt 12 bøker.
Du har ikke et stort publikum, men det virker ikke som du bryr deg.
Det er vanskelig å finne bilder av deg.
Du er alkoholiker og drikker på Brooklyn Inn om ettermiddagene.
Og du er nok den eneste jeg har møtt som har vært i en opiumsbar.
Og jeg har blitt googlet.
Jeg leste det ikke.
Det nye manuskriptet ditt.
Det setter jeg pris på, Thomas.
- Da du sa at jeg hadde talent... - Det var en profesjonell mening.
Jeg vet ikke.
Du har opplevd verden. Jeg bor bare her i New York.
- New York er verden. - Jeg har ikke utrettet særlig mye.
Du har ligget med din fars elskerinne.
Det er da noe.
Er jeg den eneste levende gutten i New York?
Ja, det er du.
Jeg var ved leiligheten din, men du var ikke hjemme.
Jeg hadde med meg mine essays. Jeg ville vise deg dem.
Har du ligget med henne?
Hvem?
Johanna?
Hvorfor spør du om det?
De forlot bryllupet like raskt som oss.
Jeg er muligens uvitende, men jeg er ikke dum.
- Hvorfor bryr du deg? - Jeg gjør det bare.
- Er du sjalu? - Nei.
- Thomas. - Jeg tror du er sjalu.
- Har du ligget med henne? - Hun er min fars elskerinne.
Tror du jeg ville gjøre det?
- Nei. - Takk.
Du er søt. Du er ikke som dem.
- Hvem? - Denne byen her.
Jeg vil at du slutter å treffe ham.
- Jeg setter ned foten. - Du bestemmer ikke over meg.
- Fordi du ikke bryr deg? - Hva?
- Du bryr deg visst ikke om noe. - Er jeg nihilist nå?
Jeg vet ikke noe om deg.
Hvor vokste du opp?
I Brooklyn. Det er derfor jeg har aksent.
- Drev du med sport? - Nei.
- Når hadde du sex første gang? - Skal vi snakke om barndommen min?
Jeg vil bli kjent med deg.
- Hvor vokste du opp? - Jeg vokste opp i London.
- Hvilken del? - I Belsize Park og senere Kilburn.
- Hvorfor flyttet dere? - Fordi Kilburn var mye mer ekte.
Hva gjorde faren din?
Han stakk en pistol i munnen og trakk av.
Jeg er lei for det.
Det visste jeg ikke.
- Hvorfor ligger du med meg? - Fordi jeg liker deg.
- Hva liker du ved meg? - Din uskyld.
- Har du vært uskyldig? - Det har jeg glemt.
Fortell meg det nå. Jeg vil høre om den gang du var uskyldig.
- Hvorfor? - Fordi jeg liker tanken på det.
- Hvorfor er du så sammen med meg? - Fordi jeg er glad i deg.
Er du glad i meg?
Jeg er ikke glad i noen.
Men sannheten var at hun var glad i dem begge to.
Og da gikk det opp for henne at det bare kunne bli verre.
Hun måtte avslutte det og begynte med Ethan.
Men han hadde gitt avkall på for mye av sin fortid -
- til å oppgi sin fremtid.
- Tror du han er forelsket i henne? - Det må slutte.
Du og din far lider av den samme sykdommen.
Johanna.
"Synene av Johanna erobrer mitt sinn."
Hvorfor skriver du om meg?
Det er det jeg gjør. Jeg skriver om folk jeg kjenner.
Men hvorfor meg?
Jeg fikk leiligheten for å komme vekk og skrive en annerledes historie.
- Men den dukket ikke opp. - Og det gjorde min.
Ved en tilfeldighet som alt som er godt.
Jeg traff deg, og nå har jeg skrevet 118 sider.
Min fars forlag holder en jubileumsfest i morgen.
- Du burde komme. - Nei.
Du har hørt alt om dem, men du har aldri møtt dem.
Det ville være bra for boka.
Finn et godt øyeblikk, og slå til.
Slå til.
Jeg har slått opp med Nick.
Har du?
Du burde vært gladere.
Takk for at du kom.
- Det er en fin fest. - Det er det alltid.
Det er min mor og Mimi.
- Hun er pen. - Jeg sa jo det.
Jeg mente moren din.
- Det er fantastisk. - Det er fantastisk, men...
- Det er en du må møte. - Hvem skal vi møte?
- En ny venn av meg. - En ny venn. Jeg kommer tilbake.
- Han var akkurat her. - Jeg treffer ham senere.
Han var akkurat her.
"Jeg har sett ned på byen fra høye vinduer.
Da blir de store bygningene uvirkelige -
- og får magiske krefter.
Flammende firkanter, som er skåret ut av eteren.
Her har vi vår poesi."
"For vi har tatt stjernene ned etter vårt behag."
Ezra Pound.
Jeg går ut fra at du er Johanna.
- Har vi møtt hverandre før? - Nei, men jeg kjenner deg godt.
Jeg vet at du morer deg, og at han er ung og enkel.
Men du får bråk med meg hvis han får arr på sjelen.
Jeg liker ikke rare samtaler, så jeg går nå.
Jeg kommer straks.
- Hva er det? - Vi må slutte å treffe hverandre.
Thomas. Det ser ikke bra ut.
Jeg ville også gjøre det slutt med faren din.
Ikke fordi jeg ikke er glad i ham. Jeg er veldig glad i ham.
- Men han har fridd til meg. - Hva?
- Og jeg har sagt ja. - Nei, nei, nei.
- Jeg vil ikke ødelegge festen. - Han vil ikke forlate henne.
- Det vil jeg ikke la skje. - Det er det beste for alle.
Judith vil få det mye bedre uten byrden av et dødt ekteskap.
Han har bare en krise.
Det trenger ikke være så vanskelig. Alle kan komme godt ut av det.
- Det var Guds feil å gjøre deg pen. - Guds feil gifter seg med din far.
- Ikke ennå. - Kan jeg spørre deg om noe?
Hvis dette kommer ut, hvem vil bli såret da?
Ikke jeg eller Ethan. Vi klarer oss nok.
Og det er ikke deg. Du er så ung.
Vi vet begge to hvem som ville bli knust.
Tror du at dere vil bli gift og stifte familie og leve lykkelig?
- Det kommer jo ikke til å skje. - Hva skal det bety?
- Hold opp.
- Hold opp, Thomas. - Jeg forteller ham alt sammen.
Thomas!
Hva gjør du, Thomas? Det regner.
Ok.
Jeg... Jeg slo opp med Nick, -
- fordi jeg har blitt opptatt i Kroatia.
Og jeg vil gjerne at du blir med meg.
Jeg har ligget med Johanna.
Nei. Du er ikke sånn.
Og jeg trodde jeg var forelsket i henne.
Du er et godt menneske.
Nei, Mimi. Jeg er ikke et godt menneske.
Mimi!
Unnskyld.
Du er akkurat som dem.
De har vunnet, Thomas. De har ødelagt deg.
- Har du sovet her i natt? - Ja.
Det var den beste festen Kenta har holdt på årevis.
Alle var fulle og ikke bare våre alkoholiserte venner.
Hvorfor sov du her?
Jeg vet ikke. Jeg ville bare hjem.
Er det noe galt? Fortell meg det.
Hva er det? Handler det om ei jente?
Jeg er moren din, så...
Det er blitt noe rot, og jeg vil ut av det.
Men det kan jeg ikke.
Jammen da vet du jo.
Den eneste utveien er å stå i det.
Ikke sant?
- Hvor er far? - Han gikk tidlig.
Han skulle hente noen papirer på kontoret.
Han har visst kommet over...
Thomas?
- Far? - Thomas.
Vi må snakke sammen. Det er noe...
- Ikke gjør det, Thomas. - ...du må vite.
Johanna.
- Kjenner dere hverandre? - Ja.
- Hva? - Han fulgte etter meg.
Fulgte du etter henne?
Det er ikke alt.
Unnskyld, jeg... Jeg er ikke helt med.
Vi har ligget med hverandre, og ikke bare én gang.
Hva?
Din lille dritt! Jeg har behandlet deg bra!
Du har ingen anelse!
- Jeg fortjener deg. - Jeg elsker deg.
- Jeg er lei for det. - Det er vi alle sammen, Thomas.
Jeg elsker ham virkelig.
Og han har behandlet deg bra.
Mer enn du aner.
Farvel, Thomas.
DEN ANDRE BESTE BLIR NUMMER EN
Har du skrevet den ferdig?
Ja.
Fortell meg om den.
Fortell meg om "Den eneste levende gutten i New York".
Den handler om tre mennesker. De er kunstnere og gode venner.
En av dem er ei vakker, ung jente.
Av de andre to kunstnerne har den ene talent, og den andre har ikke.
Uansett hvor hardt han prøver, eller hvor sterkt han ønsker det, -
- er han ikke blitt velsignet av Gud i så henseende.
- Men han har jenta. - Ja.
Og de er gift, og de vil gjerne stifte familie.
Men de har et lite problem.
Han er steril, så de ber sin talentfulle venn om hjelp?
Du har evne for en god historie.
Det har jeg etter min far.
De er kunstnere, og de vil ikke bruke prøverørsmetoden, -
- så de tar en billig flaske rødvin, -
- beroligende piller og en plate med Simon og Garfunkel.
- Så bestemmer de tre... - Var det greit for mannen?
Det skulle være en de kjente og elsket.
Den talentfulle kunstneren blir selvfølgelig smigret -
- og sier naturligvis ja.
Og han og den vakre jenta...
...de vandrer rundt i byens gater i timevis den kvelden.
De er begge to så nervøse.
De ender i Washington Square Park, -
- hvor de danser...
...uten musikk.
Og resten går lett.
- Elsker han henne? - Ja, det gjør han.
Det går opp for ham i det øyeblikket.
Det går sånn -
- at den vakre jenta føder en flott sønn, -
- og mannen hennes oppgir kunsten og blir en suksessrik kunsthandler.
Hva med den anden kunstneren?
Han ser gutten vokse opp på avstand.
Ser sitt eget talent leve i barnet.
Han ønsker desperat å få kontakt med sin sønn...
...og fortelle ham alt.
Og pleie hans talent.
Men han kontakter ham selvfølgelig aldri.
Før...
Før han bestemmer seg for å skrive om alt i den neste boka si.
Det går nok bra.
Mor.
Thomas.
- Hva har han fortalt deg? - Alt.
Leter du etter barberblader? Tomme pilleglass?
Sett deg ned.
Hva vet du, Thomas?
Jeg vet hvorfor du føler så stor skyld.
Jeg vet at jeg allerede har tilgitt deg.
Du er forelsket i en du ikke har sett på over 25 år.
Du leser bøkene hans hver dag i Riverside Park.
Jeg vet det, og det gjør ikke noe.
- Hvem har fortalt deg det? - Han har. Julian, W.F.
- Hva du enn vil kalle ham. - Er han døende?
Han er ikke døende. Ta det rolig.
Han har det bra. Han er bare... Han er trøtt. Jeg tror han er ensom.
Det var min idé å ikke fortelle deg det.
- Det skal du vite. - Du prøvde å beskytte meg.
Ja, og...
Ellers ville han komme inn i mitt liv igjen, og alt ville gå til helvete.
Det gikk uansett til helvete.
Ja, det gjorde det vel.
Er han gammel?
- Han er rotete. - Det har han alltid vært.
En mann som en uredd seng.
- Det liker jeg. - Det burde du også.
Din far har skrevet det.
ETT ÅR SENERE
Jeg må dessverre meddele...
Vi har stengt.
Beklager. Jeg trodde jeg hadde låst døren...
Jeg skal være rask. Jeg vet hvilken bok jeg vil ha.
Hva syns du?
Den er brukbar.
Du ljuger for min skyld.
Jeg ble mest overrasket over faren hans.
Hvem av dem?
Han som ikke stakk.
- Hvor ble det av Mimi? - Hun er fremdeles i Kroatia.
Hun har fått et stipend. Jeg tror ikke hun kommer tilbake.
- Har du hørt fra Viking? - Ja, jeg fikk avslag.
Det var synd. Skal jeg ringe noen?
Nei.
Jeg vil begynne på noe nytt. Jeg har en idé.
Det er bra.
- Snakker du fremdeles med Johanna? - Nei.
- Ljuger du for meg? - Ja.
- Hvordan har din mor det? - Bra. Hun har sluttet å røyke.
- Hun har begynt å skrive igjen. - Så bra.
- Hun skal på date i kveld. - Bra for henne.
Veldig.
"De beste mangler overbevisning, og de verste er fulle av lidenskap.
Yeats sa det, men Lou Reed siterte ham på The Bottom Line."
Norske tekster: Lise Weggersen Scandinavian Text Service 2018